Howarde. Onaj u zlatnom šeširu, sjećaš se?
Da, pljačka vlaka.
Misle da su otišli.
Neki se žele spustiti s planine, drugi žele ostati...
i napraviti ovdje sjedište kako bi napadali sela.
A da zapucamo?
- Ubijemo što ih više možemo, što brže? - Ne, pričekajmo.
Mi smo federales.
Konjička policija.
Ako ste policija, gdje su vam značke?
Značke? Nemamo ih.
Ne trebaju nam.
Ne trebam ti pokazati nikakve usrane značke.
Bolje se ne približavajte.
Nismo ništa pokušali.
Da budeš malo ljubazniji?
Daj mi pušku i pustit ćemo te na miru.
Treba mi.
Baci to oružje ovamo.
Pokupit ćemo ga i otići.
Otiđite bez moje puške i to brzo.
Dobro.
Hej, amigo, nisi shvatio.
Ne želimo tvoje oružje badava. Kupit ćemo ga.
Imam zlatni sat sa zlatnim lancem...
iz tvoje zemlje.
Sat i lanac stoje barem 200 pezosa.
Dat ću ti to za pušku.
Pristani. To je dobra pogodba.
Drži svoj sat, a ja ću svoj pušku.
Zadržat ćeš je? Zadržat? Ne daš?
Pokazat ću ti.
Je li itko ozlijeđen?
Čini se da smo ovaj put pobijedili.
- Tip sa zlatnim šeširom, zar nije... - I mi smo ga primijetili. Pljačkaš vlaka.
- Možda im je dosta? - Sumnjam.
Budući da znaju da postoje 4 pištolja bit će još odlučniji.
- Što će iduće napraviti? - Tko zna. Možemo samo čekati.
Cody, jesi li dobro?
Mrtav je.
Dobio je metak u vrat.
Jedan pištolj manje.
Sijeku drva za tabor, smiješno.
Ako kane ono što mislim, nije smiješno.
- Što je to? - Rade pokretne barikade.
Stari indijanski trik.
Puze i guraju barikade. Ne vidiš gdje treba pucati.
Sada bih mijenjao svoj dio zlata za nekoliko ručnih granata.
Vratite se na svoja mjesta.
Odlaze.
- Zašto? - Nemam pojma.
Čekaj malo, možda je to trik da nas izmame odavde.
Ne vjerujem. Nisu dovoljno dobri glumci za to.
Hej, partneru. Ovamo.
Evo najljepšeg prizora.
Federales. Pogledaj ih. Sad bih ih sve izljubio.
Sigurno su im seljaci dojavili da su razbojnici krenuli ovamo.
Zašto ne čekaju ovdje, bore se?
Poznaju sve trikove.
Pored nas iza i federalesa ispred njih, nemaju izgleda.
Uhvatite ih, napadnite, sredite.
Pojedite ih i nemojte ispljunuti. Pojedite ih.
Sretan sam.
Reći ću ti istinu, već sam jeo prašinu.
Pitam se tko je on.
I ima li obitelj.
Pretpostavimo da ima?
Pogledajmo što je tu.
Nekoliko pezosa.
James Cody. Dallas, Texas.
I pismo iz Dallasa. Sigurno od doma.
Vjerojatno djevojka.
Nije loša.
"Dragi Jime: Upravo sam primila tvoje pismo.
"Pravo je olakšanje dobiti ga nakon toliko mjeseci...
"tišine.
"Jasno mi je, naravno...
"da poštanskih sandučića nema...
"u toj divljini."
Bolje da ti pročitaš.
"No to me ne sprječava brinuti za tebe.
"Mali Jimmy je dobro, no nedostaje mu tata skoro kao i meni.
"Stalno pita, 'Kad se tata vraća kući? '
"Kažeš ako ovoga puta ništa ne pronađeš...
"nikad više nećeš ići.
"Ne mogu ti reći koliko se moje srce raduje...
"tim riječima, ako to stvarno misliš.
"Sada mi je lako reći...
"da sam uvijek držala da nikakvo materijalno blago...
"bez obzira kako veliko, nije vrijedno patnje zbog tih dugih odvajanja.
"Kraj je osobito lijep ove godine.
"Proljeće je bilo divno. Tople kiše, gotovo bez mraza.
"Voćke su sve u cvatu.
"Gornji voćnjaci su se rasplamsali...
"a donji su kao iza mećave.
"Svi se nadaju dobroj ljetini.
"Nadam se da ćeš se vratiti do žetve.
"Naravno, nadam se da ćeš pronaći zlato.
"Vrijeme je da ti se sreća...
"nasmiješi.
"No ako se ne nasmiješi...
"sjeti se da smo doista pronašli pravo blago u životu.
"Tvoja zauvijek, Helen."
Iskopajmo mu raku.
Nije tako dobro. Ne kao jučer.
Hoćeš moje mišljenje? Odsad će ga biti puno manje.
Uzeli smo sve zlato na ovoj planini.
Što misliš koliko imamo do danas?
Ne toliko koliko smo planirali. Nemamo 40.000 $.
Spreman sam sniziti očekivanja.
Imamo više od 35000 $ svaki. Trebali bismo biti zahvalni.
Odustanimo, spakirajmo se i otiđimo.
Što prije to bolje, što se mene tiče.
Ne želim da ta dama čeka.
Za tjedan ćemo uništiti rudnik, i planina će biti kao prije.
Što s planinom?
Učinit ćemo da izgleda isto kao i prije.
Ne shvaćam.
Ranili smo to mjesto. Dužnost nam je zavidati rane.
Barem to možemo učiniti da pokažemo zahvalnost za blago koje nam je dala.
Ako mi ne želite pomoći, sam ću.
Pričaš o toj planini kao da je prava žena.
Bila je bolja prema meni od ijedne koju sam poznavao.
Ne brini, stari. Naravno da ću ti pomoći.
Mislim da je to sve.
Svatko brine za svoje mazge i blago.
Idemo.
Zbogom planino i hvala.
Da, hvala planino.
Razmišljao sam o njoj.
Codyjevoj udovici i djetetu.
Znaš što?
Trebali bismo im dati četvrtinu kao da nam je bio partner od početka.
Što? Četvrtinu?
- Tako je. - Jesi li poludio?
Da nije bilo njega, ne bismo sišli s planine.
Pitaj Howarda.
Škanjac bi se najeo i nas.
Da, mogao je biti bilo koji od nas.
No nije. Imali smo sreće.
Kako god vi odlučili, ja ću dati četvrtinu.
Ionako imam više nego mi treba. Pola mi je dovoljno za preživjeti.
Četvrtinu? Da.
Vas dvojica sigurno ste se rodili na protestantskoj obnovi.
Imamo društvo.
Mirno, dečki.
Kavu.
Daj mu malo duhana.
Dajemo mu naš duhan a on nama svoj, ne shvaćam.
Zašto svatko ne puši svoj?
Uzmi malo i zahvali.
Nešto smjeraju.
Treba im malo da dođu do biti.
Među Indijancima nije pristojno odmah reći što trebaš.
Imaju vremena na pretek?
Sin mu je pao u vodu, izvadili su ga.
- Nije mrtav, ali ne dolazi svijesti. - Gadno.
Idem pogledati dječaka.
Vratit ću se uskoro. Vjerojatno prije jutra.
Pazi na blago dok me nema.
Tekilu.
Pomoglo je umjetno disanje i nekoliko izviđačkih trikova.
Bio je to šok a ne davljenje.
Nije se napio puno vode. Možda se ošamutio dok je ronio.
Kako su Indijanci znali da smo ovdje?
Znaju kad si blizu njihovih sela, ne pitaj kako.
Što se događa?
Insistira da se vratimo u selo i budemo njihovi gosti.
Reci mu da zaboravi. Da nam ništa ne duguje.
Ako ne isplati svoj dug, bogovi će biti ljuti.
Ovo je ozbiljna stvar.
Mislim da je odlučio odvesti nas, pa makar i silom.
Ja ću to srediti.
Čekaj malo. Ne možeš to tako srediti. Spremi pištolje.
Imat ćeš sve Indijance za vratom. Skalpirali bi nas za pola sata.
Što je rekao?
Vi možete otići, no ja moram ići s njima.
- Tako je, želi samo tebe. - Čini se.
Zašto ne odeš?
Ostani nekoliko dana i naći ćemo se u Durangu. Čekat ćemo te.
- A moje blago? - Ponesi ga sa sobom.
Pronađu li ga mogli bi zaboraviti da je počasni gost i srediti ga.
Što ću učiniti? Zakopati ga u zemlju?
Uzet ćemo ga ako hoćeš i čekati te u Durangu.
Mislim da je to jedino rješenje.
Sigurno ćeš se ovoga sjetiti idući put kad učiniš dobro djelo.
Možda dobijem konja nakon boravka kod njih.
Bio bih dan ili dva jahanja od vas.
To bi bilo sjajno. Sretno, Howarde.
Da, sretno.
Nedostajat ćeš nam. No, moj vjeroučitelj uvijek je govorio:
"Moraš naučiti boriti se s razočaranjima u ovome tužnom životu."
Požuri i sustigni nas.
Čuvaj se Indijanki. Čuo sam da su lukave.
Neka od njih bi te mogla oženiti.
Mogao bih baš to uraditi. Pronaći dobru squaw i oženiti je.
Lako ih je oblačiti, hraniti i zabaviti. I ne zanovijetaju.
Bog, partneri.
Vidimo se u Durangu.
Zašto njegove mazge uvijek vrludaju...
skreću s puta i udaraju prtljagom u stabla i stijene?
Kad bi barem odlutale i pale sa 600 m visoke gudure.
Zašto si ponudio da ćeš nositi njegovo blago?
Kao da sam nije mogao.
Znao je što radi kad nam ga je ostavio.
Baš dražesno od njega, zar ne?
Ima li smisla psovati starca? Neće pomoći.
Sačuvaj dah za iduću dionicu.
Ovdje ću prenoćiti.
Želiš li nastaviti nemam ništa protiv, no uzmi njegove mazge.
Ne odgovaram za njih.
Rano je. Prije mraka stignemo prevaliti još 7-8 km.
Nitko ti nije naredio da ostaneš. Što se mene tiče možeš i 30 km.
Naredio?
Ti?
Tko ti išta naređuje?
Ponašaš se kao gazda.
Možda jesi, čujmo kako to kažeš.
U redu ako ne možeš dalje.
Tko kaže da ne mogu? Ne nasmijavaj me.
Mogu prevaliti četiri puta više od tebe.
No ne želim. Mogao bih kad bih htio, no ne želim, kužiš?
Čemu svađa?
Započeli smo nešto i moramo dovršiti, htjeli to ili ne.
Ovdje ćemo se utaboriti.
Pitam se što stari sada radi.
Vjerojatno jede pečenu tuku i pije tekilu.
Ovo je prvi dan bez njegove pomoći.
Kad se naviknemo, bit će lakše.
Što misliš koliko je udaljena željeznica?
- Ne tako daleko zračnom linijom. - Ne znamo letjeti.
Mislim da bismo za dva dana mogli stići do staze...
a onda još 3-4 dana do željeznice.
Ako nas bude pratila sreća, naravno.
Što je smiješno, Dobbsie?
Zar mi nećeš objasniti?
Objasniti? Naravno.
Naravno.
Hajde, reci. Što je tako smiješno?
Razmišljao sam kakav je glupi potez učinio stari jarac...
- kad nam je ostavio svoje blago. - Kako to misliš?
Mislio je da ćemo odraditi teški dio, zar ne?
- Pokazat ćemo mu. - Što kaniš?
Zar ne kužiš? Naše je.
Nećemo ići u Durango. Uopće.
Ne kužim.
Ne budi naivan. Gdje si odrastao?
Dobro tupane, pojasnit ću ti...
pokupimo njegovo blago, krenemo prema sjeveru i ostavimo ga na cjedilu.
Zezaš se, zar ne? Ne misliš to ozbiljno.
Fred C. Dobbs ne kaže ništa što stvarno ne misli.
Dok god sam tu, nećeš dirati starčeve stvari.
Točno znam što misliš.
Želiš sve uzeti sebi i ostaviti me bez dijela.
Ponašam se jednako prema starom, kao što bih i prema tebi da nisi tu.
Prestani moralizirati. Zvučiš blesavo u ovoj divljini.
Znam kakav si.
Dugo vremena sam sumnjao, a sad znam da sam u pravu.
- Sumnjao? - Nećeš me prevariti.
Prozreo sam te.
Odavno si vrebao priliku srediti me...
i pokopati me u žbunju kao psa...
da možeš ponijeti i starčevo i moje blago.
U Durangu bi se smijao...
misleći kako smo bili blesavi stari i ja.
Učiniš li još jedan korak, povući ću okidač.
Digni ruke u zrak. Hajde, u zrak.
Jesam li bio u pravu, ha?
Ti i tvoj vjeronauk o zaštiti imovine drugih.
Ti. Ustani i izdrži to muški.
Hajde, ustani.
Prekini.
- Sada se karte dijele drukčije. - Da.
Slušaj me...
Čuj, griješiš.
Ni trenutka nisam pomislio opljačkati te ili učiniti ti što nažao.
Kao što sam rekao...
borio bih se za tebe i tvoje stvari, kao i za starčeve.
Ako to doista misliš vrati mi moj pištolj.
Prijatelj.
Zar ne bi bilo bolje da se sutra, ili čak večeras, razdvojimo?
- To bi ti odgovaralo, zar ne? - Isto kao i tebi?
Pa bi mi se mogao prišuljati i pucati odostraga.
U redu, idem prvi.
Da me na stazi napadneš iz zasjede?
Mogao bih to učiniti sad kad bih te htio ubiti?
Reći ću ti, jer si kukavica.
Nemaš snage povući okidač dok te gledam u oči.
Misliš li tako, nema druge nego te svaku noć vezati.
Ovako ćemo. Okladit ćemo se.
3 puta 35 je 105.
Kladim se u 105000 $ da ćeš zaspati prije mene.
Kreni na čelo povorke.
Ustani!
Sad su se karte promijenile. Više nema miješanja.
- Kakve karte... - Sad će biti kraj.
Više mi nećeš naređivati kao danas.
- Ubit ćeš me? - Ne brate, neću te ubiti. Varaš se.
Napravit ću to da spasim svoj život koji bi mi ti oduzeo u trenutku nepažnje.
- Stari će te naći. - Hoće, zar ne?
Imam i za to rješenje. Znaš što ću mu reći?
Da si me zavezao za stablo i pobjegao sa svim našim stvarima.
Tebe će tražiti, ne mene.
Hajde. Marširaj. Danas sam ja marširao na tvoju glazbu, a sad ćeš ti po mojoj.
- Gdje? - Na tvoj sprovod.
Hajde, produži.
Ustani. Spava ti se?
Uskoro ćeš zaspati. Zapravo.
Možda ga nisam ubio.
Možda je samo zateturao i pao da ga nisam pogodio.
Evo, ionako je tvoj.
Ne, neće ga pronaći.
Iskopat ću rupu odmah ujutro.
Ova vatra...
baš ne grije.
Savjest.
Koja stvar.
Misliš li da imaš savjest, izmučit će te nasmrt.
No ako misliš da je nemaš...
što ti može učiniti?
Slabo mi je od ovog razgovora o besmislicama.
Najbolje da ga ostavim tako.
Najvjerojatnije ga nitko neće pronaći.
Za tjedan, škanjci i mravi će ga ionako dokrajčiti.
Ne znam što mi je. Je li to doista bio tigar?
Ne.
Što ako su mu oči otvorene, gledaju me?
Najbolje je stići što prije do željeznice.
Mazga.
Bolje je da ga nisam zakopao.
Dobro sam učinio.
No možda sam trebao zakopati njegovu odjeću...
i ostaviti ga škanjcima i mravima.
Škanjci!
Vidi li tko da kruže, znat će da je netko umro.
Nisu ga još primijetili.
Imam sreće.
Curtine!
Gdje si?
Bolje je da se priberem, ne smijem izgubiti glavu.
Jedno je sigurno, nije ovdje.
Shvatio sam. Tigar.
Da, tako je. Sigurno ga je tigar odvukao u svoj brlog.
Da, uskoro čak niti kosti neće ostati kao dokaz.
Kao da sam isplanirao.
Došao sam svijesti tijekom noći.
Pištolj je bio pored mene.
Sigurno ga je ostavio da izgleda kao samoubojstvo.
Pretpostavio sam da će doći ujutro vidjeti jesam li još živ.
Pomislio sam pričekati ga i srediti ga...
no postojala je mogućnost da u ovakvu stanju promašim...
pa sam odlučio otpuzati poput otrovanog psa.
- Smiri se, previše govoriš. - Ne brini za mene.
Oporavit ću se samo da bih ga sredio.
Čini se da je g. Dobbs pobjegao s našim stvarima i da ide na sjever.
- Da. - Čini se da ga ne trebamo previše kriviti.
Kako to misliš?
Nije poput pravih ubojica.
Mislim da je pošten kao i svatko drugi, skoro.
Bila je pogreška ostaviti vas dvojicu u središtu divljine...
s više od 100.000 $.
To je veliko iskušenje partneru, vjeruj mi.
Hladnokrvno me upucao.
Nakon što sam pao, pucao je i drugi put da bude siguran.
Da sam mlad i da se nađem s jednim od vas, i ja bih bio u iskušenju.
Možda to ne bih učinio, no mislim da bih bio u iskušenju.
Evo. Skoro kao nov.
Idemo sada pronaći tog lopova i vratiti stvari.
Ne samo da će mi dati konja, i zaštitit će me.
- Ti ne ideš. - Tko kaže?
Ne bi mogao jahati.
- Nećeš me ostaviti. - Pogledaj se.
Slab si kao mačić. Ne brini, pobrinut ću se za nas.
Idem.
Izgleda da ideš.
Mazgo!
Imaš li cigareta?
Nemam. Imam malo duhana...
ako će pomoći.
Nemaš papira za motanje?
Papira?
Evo.
- Ideš u Durango? - Da.
Idem tamo.
Moram prodati mazge.
I nabaviti što novca. Nemam ni prebijene pare.
Šibice?
Novac? I nama treba novca.
Da? Možda bi mi trebao dobar gonič mazgi...
možda dva ili tri.
Koliko plaćaš?
Dva pezosa.
Naravno, ne mogu vam platiti unaprijed...
moram čekati dok stignem u grad da vam dam novac.
Poznajem li te odnekud?
Možda te znam.
Ne, ne vjerujem.
- Sam si? - Ne.
Nisam sam.
Nekolicina prijatelja stiže na konjima.
Da, trebali bi stići svaki čas.
Smiješno.
Sam s mazgama u kraju razbojnika...
a prijatelji stižu na konjima.
Prijatelji su sigurno daleko.
Pablo ne vidi niti prašinu njihovih konja.
Kažem ti, stići će svaki čas.
Znam tko si ti. Tip iz skloništa.
Onaj koji nam nije htio dati pušku.
Prvi put te vidim.
Što imaš u torbama?
- Koža, čini se. - Da.
Tako je, koža.
Trebao bi dobro zaraditi.
Da.
Sigurno mi ne želiš pomoći s mazgama?
Mazgo.
Makni se od mazge.
Možemo ih prodati za isti novac koji bi ti dobio.
Makni se od mazge.
Ni uš ne bi time zaplašio. Možeš samo ubiti jednog od nas...
koji ne bi imao ništa protiv. Ionako su za njim federalesi.
Što ćeš s pištoljem?
- Riskirat ćemo. - Odmakni se.
- Meci. - Paljba. Vjerojatno smaknuće.
- Dobbs je mrtav. - Što?
- Razbojnici su ga sredili. - Naše blago. Što je s njim?
- Što? - Naše su stvari na sigurnom u uredu.
- Nije tu, Howarde. - Saberi se.
Što?
Čuo je razbojnike kako razgovaraju dok su čekali smaknuće.
Mislili su da su to vreće pijeska između kože...
kako bi težile više kad ih Dobbs bude prodavao.
Gdje su?
U ruševinama izvan grada! Idemo!
Smij se, Curtine, neslanu nam je šalu...
priredio bog sudbine ili prirode...
no tkogod ili štogod to bilo, imalo je smisla za šalu!
Zlato je odneseno tamo gdje smo ga našli!
Ta šala nas je stajala 10 mjeseci patnje i rada!
Pa, Howarde, pitam što dalje?
Što se mene tiče sve je riješeno, jer sam postao vrač.
Imat ću tri jela na dan, pet ako hoću...
krov nad glavom i poneko piće da me ugrije.
Obožavat će me, hraniti i držati kao visokog svećenika...
zato što ću im govoriti što žele čuti. Dobri vračevi se rađaju, ne postaju.
Ponekad me posjeti.
Čak ćeš i ti skinuti svoj šešir kad vidiš koliko me poštuju.
Prekjučer su htjeli da postanem njihovo zakonodavno tijelo.
Zakonodavno tijelo!
Ne znam što to znači. Vjerojatno najviša čast koju dodijele.
Da, znam kako ću dalje u životu.
A ti? Što namjeravaš učiniti?
Nemam pojma.
Mlad si. Imaš napretek vremena pronaći blago nekoliko puta.
Znaš, ni najgore nije tako loše kad se dogodi.
Ni upola tako loše kako si mislio prije nego se dogodilo.
Nije mi gore nego u Tampicu.
Izgubio sam nekoliko stotina dolara.
Ne puno s obzirom na to što je Dobbsie izgubio.
Imaš li što osobito na umu?
Ne, sva mjesta su mi ista.
Možeš zadržati moj dio od prodaje mazgi i kože...
ako time kupiš kartu za Dallas. Posjeti Codyjevu udovicu. Bolje nego da joj pišeš.
Usto, srpanj je i berba voća.
Što kažeš?
Dogovoreno.
Idemo.
- Zbogom, Curtine. - Zbogom, Howarde.
- Sretno. - I tebi.
Obradio i prilagodio: .:: STrider ::.